\documentclass{article}
\usepackage{isolatin1}
\usepackage{a4wide}


\begin{document}

Nisse Husberg:\\

{\Large \bf Hur man staavar}\\


\noindent
Skriiv presiis såm'e uuttalas ! Vi veit hur he ska va men aadär
kan int vita he. I Sverige finns int meir rikitt lang staavelsär täär
bådi vokaaln å kånsånantn e lang, såm i ``troodd''. Int haar dåm
kårtär staavelse hellär. ``Ledun'' bliir för tåm ``leedun'' ellär
``leddun''. Int kan dåm hellär vita åm he ska va ``e'' ellär ``ä'' så
man måst skriiv presiis såm he uuttalas. Å så e he ju svåårt för ås å
ti vita för sama oorde uuttalas ooliika. I Lapptresk säär vi ``tu ska
int nu'', men i Strömmfårs å Pyttis så ska he noo va ``to ska int
no''. 

He kan va svåårt ettsåm man e vaan ti skriiv oorden
op eitt visst sett. Jäär e någär saakär såm kan va krånglå:\\


\noindent
Kårt juud: ein bookstaav (t.ex. {\bf mosa} - int mossa)\\
Langt juud: tvåå booksteevär (t.ex. {\bf laande} - int lande)\\
Man kan noo skriiv {\bf backan} me ``ck'' för langt k.\\

\noindent
u-juud skriivs alti me {\bf u} (t.ex. {\bf tundrån})\\
o-juud skriivs alti me {\bf o} (t.ex. {\bf Skokel} - int Skukel)\\
å-juud skriivs alti me {\bf å} (t.ex. {\bf båtn} - int botten)\\

\noindent
e-juud skriivs alti me {\bf e} (t.ex. {\bf veeg} - int väg)\\
ä-juud skriivs alti me {\bf ä} (t.ex. {\bf bjärg} - int berg)\\

\noindent
sje-juud skriivs alti me {\bf sj} (t.ex. {\bf sjäärnå} - int stjärna)\\
tje-juud skriivs alti me {\bf tj} (t.ex. {\bf tjärri} - int kärret)\\


\end{document}




